Sir UIrich, De ser fantastisk ud.
JoceIyn, De ser...
De...
De minder mig om BibeIen.
Da Gud standsede soIen for at give Joshua mere tid tiI at sIå amoriterne.
Det forstår jeg ikke.
Hvis jeg kunne bede Gud om èn ting -
- viIIe det være at standse månen.
Standse månen og Iade denne aften -
- og Deres skønhed vare evigt.
HviIken dans viI De have? En coranto?
EIIer en basse-dans?
Sir UIrich.
Hvorfor viser De os ikke en dans fra Deres Iand?
Vis os en dans fra GeIderIand.
Ja, GeIderIand.
Den minder meget om en farandoIe.
Men med visse forskeIIe.
Man skaI bukke.
Og...
Indtag Deres pIadser!
- Hvad er der? - Jeg ved ikke rigtig.
- Den er for IiIIe og for Iet. - Han bIiver knust, dræbt.
Nej, jeg varmer ståIet på en ny måde. Den er tyndere og mindre.
- Men Iige så stærk. - Hvad er det?
Mit mærke. Hvis en anden ridder skuIIe beundre min rustning.
Drej og bøj dig, bevæg dig i den.
- Jeg bIiver ramt tiI sidst. - Og så dør han.
Har du i det mindste modet tiI at prøve den?
- AIt veI, WiII? - Jeg mærkede intet!
TurneringspIadsen Lagny-sur-Marne
- Hvad hedder den ridder? - Piers Courtenay.
Han har hævet skatterne tre gange i år for at betaIe turneringer.
Hans foIk suIter, mens han går tiI banket.
Det er sikkert rigtigt.
UIrich von Lichtenstein.
Hans Nåde, grev Adhemar, søn af PhiIippe de Vitry -
- søn af GiIIes...
... Ieder af de frie tropper, sin enorme manddoms forsvarer -
- et Iysende eksempeI på ridderIighed og champagne.
FIot arbejde! Bravo!
Studer Adhemars bevægeIser. Har han en svaghed, finder vi den.
Min herre, anden søn af Sir WaIIace PercivaI.
Det er mig en stor ære...
... en stor ære at præsentere...
Det er Edward, Deres Nåde. De er sikre på det.
... den berømmeIige Sir Thomas CoIviIIe!
Adhemar har trukket sig!
- Det kan kun betyde èn ting. - En kongeIig.
Jeg ser, hvad jeg kan finde ud af.
- KIar tiI at sænke fIaget. - Nej, ikke endnu. Hør på mig...
- Musiker, fanfare! - Jeg må taIe med min herre.
Så se, om du kan nå det inden Kristi genkomst.
Vent! Vent!
CoIviIIe er Edward, Den Sorte Prins af WaIes, EngIands kommende konge.
- Han er forkIædt som jeg. - Han har sIået aIIe fjender.
- Han har aIdrig tabt et sIag. - Vi ved, hvem han er.
Du må trække dig, WiII. Sig det, Geoff.
Giv mig Iansen!
Lanse!
MiIde moster!
Dysten er uafgjort!
- Du bringer en kongeIig i fare! - Han bringer sig seIv i fare.
Godt kæmpet, Sir UIrich, Iigesom i Rouen.
I Iige måde... Prins Edward.
- De vidste, hvem jeg var? - Ja.
- Og red aIIigeveI? - Jeg kender ikke tiI at trække mig.
HeIIer ikke jeg.
- Men det sker dog. - Ja, det gør.
- HeId og Iykke i turneringen. - I Iige måde.
Vinder i dysten og turneringsmester -
- UIrich von Lichtenstein.
- SmeIt det, sæIg det. - Ja, Deres Majestæt.
- Du er turneringsmester! - Ikke før jeg besejrer Adhemar!
Sir UIrich.
- Hvad skaI De have på i aften? - Ingenting.
- Så skaber vi furore. - Trættes De aIdrig af at tage tøj på?
Hun taIer vist om at tage det af, Deres Nåde.
En bIomst er kun så smuk som sine kronbIade, ikke?
- En bIomst duer ikke tiI noget. - Ikke det?
Man kan ikke spise en bIomst. Den hoIder ikke en varm...
Og en rose har heIIer aIdrig sIået en mand af sadIen, veI?
Du er bare en dum pige, ikke også?
HeIIere en dum pige med en bIomst -
- end en dum dreng med en hest og en pind.
FarveI.
Det hedder en Ianse. HaIIo!
Jeg har nyt. Adhemar er kaIdt hjem tiI de frie tropper.
Den Sorte Prins har befaIet det. Han kan være væk heIe sæsonen.
Først JoceIyn og nu Adhemar.
- Det var fIot. - Ja, det var fIot.
Hvad er der?
Sydfronten SIaget ved Poitiers
TurneringsresuItaterne, Deres Nåde.
UIrich... UIrich.
Geoff... Jeg må skrive et brev.
Kære JoceIyn... Nej, min kæreste JoceIyn er bedre.
Jeg savner dig... Var det forkert?
Du bestemmer. Det er din begraveIse, brev, mener jeg.
- Sig noget om hendes bryster. - Ja, du savner dem.
Hendes bryster?
Ja, men jeg viIIe heIIere nok se over hendes bryster.
- Jeg savner hendes haIs? - Højere, mod himIen.
Mindst månen. Hendes bryster var ikke så imponerende.
Månen?
Det er mærkeIigt at tænke på -
- at jeg ikke har set dig i en måned.
Jeg har set nymånen, men ikke dig.
Jeg har set soInedgange og soIopgange -
- men intet tiI dit smukke ansigt.
Det er væIdig godt, WiIIiam.
Jeg kendte engang en pige...
Hun knuste mit hjerte, men jeg sagde...
Mit knuste hjertes skår er så små, at de kan gå igennem et nåleøje.
Han skriver, som om jeg var død.
Ja, frue. Han dør også.
Hun Iavede mad for hertugen af york.
Jeg savner hende, som soIen savner bIomsten.
Jeg savner dig, som solen savner blomsten.
Som soIen savner bIomsten i vinterens hjerte.
I stedet for skønhed at rette Iyset mod, hærdes hjertet -
- som den frosne verden, dit fravær har forvist mig tiI.
Hernæst skal jeg kæmpe i Paris. Der bIiver tomt og koIdt uden dig.
Det er godt.
Og så afsIutningen.
Med håb. KærIighed bør sIutte med håb.
Min mand, må han hviIe i fred, sagde noget, jeg aIdrig gIemmer.
Håbet Ieder mig...
... det får mig igennem dagen og især natten.
Håbet om, at jeg ikke for sidste gang har Iadet bIikket hviIe på dig.
Og afslut det med.: Med aI min kærIighed. WiIIiam.
Du mener veI UIrich?
Med al min kærlighed -
- forbIiver jeg dit hjertes ridder.
Min herre håbede på, De også havde noget at sende ham.
KykkeIiky første gang: ``Jeg viI ikke fornægte ham.``
KykkeIiky anden gang: ``Jeg viI ikke fornægte ham.`` Tredje gang:
``Jeg fornægter ham.`` Tre gange...
Ingen Adhemar.
Ingen Adhemar!
Wat!
Lad mig høre, så du hende? Læste hun brevet?
- Ja og ja. - Og?
Hun kommer tiI Paris!
Gav hun dig noget med tiI mig? Et brev? Et minde?
Et minde? Ja, hun gjorde.
Ja... Ja, jeg mener...
Hvad er der, Wat? Giv mig det nu.
Ja... Ja!
Hun... Hun bad ham... Det betyder at... Ja!
Cinquante. Det er en godt, Iige taI.
De viI vædde på, at en franskmand, ikke Sir UIrich, vinder.
- Men indsatsen er 50 fIoriner. - Det er jo aIt, hvad vi har.
- UIrich mod aIIe franskmænd her? - Han har vundet fire i træk!
- Og Adhemar er her igen ikke. - Men John Beaumont er.
Grev TheobaId og PhiIip af Burgund. AIIe franske mestre.
En engIænder vinder ikke denne franske turnering!
EngeIske ben står usikkert på fransk jord!
- Vous parlez á moi? - HoId kæft derovre!
RoIand, det er et godt væddemåI. Vinder vi, kan jeg købe en kro.
- Jeg kan skrive på fuId tid. - Og en smedje tiI mig.
Fransk vin er for stærk for engeIske maver!
Jeg er så tæt på at muIe dig! Pas på, Quasimodo!
Jeg viI bare hjem. Og jeg har penge tiI den rejse 1 00 gange.
Og aIIervigtigst, fordi Paven seIv er fransk!
Nå, men Jesus er engeIsk! Vi er med.
- Ja! - Han taber ikke med prinsessen her.
Han er blond, han er fuld han slår alle helt omkuld
Lichtenstein! Lichtenstein!
Han er blond, holder stand han er fra Gelderland
Han er fra Gelderland!
Gelderland! Gelderland! Gelderland!
- Tror du, han kommer? - Så sikkert, som at soIen viI stå op.
Foretrækker du katedraIer?
Jeg kommer for at skrifte.
Og for at se mosaikkerne.
En overdådig farvepragt i en trist og grå verden.
Synes du ikke?
Det er smukt.
Sådan har jeg det med brevet, du sendte tiI mig.
TaI tiI mig. Sig de ord.
- Jeg viI vinde turneringen for dig. - Hvabehar?
Jeg viI vinde den i dit navn. AIIe riddere, jeg sIår, er for dig.
Din skønhed viI refIekteres i styrken i min arm og min hests fIanker.
- ViI den det? - Ja.
- Hvad? I dens fIanker? - Ja.
Jeg viI høre poesi, UIrich.
Jeg er ikke parat.
Det er jeg. Hvorfor skaI kvinders Iod føIge mænds skema?
Mænds dag er mere travI og...
Der Iægges mere besIag på mænd.
- Siger du det? - Ja! Måske...
- Nej? - Jeg kræver poesi!
Jeg viI have det, og jeg viI have det nu.
Dine bryster...
De er under din haIs, hvor...
JoceIyn, hvordan kan jeg bevise min kærIighed tiI dig? Hvordan?
- Er det et oprigtigt spørgsmåI? - Ja.
ViI du bevise din kærIighed, må du gøre dit værste.
Mit værste? Hvad mener du?
I stedet for at vinde og ære mig gennem dit store ry -
- skaI du gå imod din natur og kæmpe dårIigt... tabe.
Det beviser kun, at jeg er en taber!
Nej! Det viI bevise din kærIighed, gå mod din egenkærIighed.
Du viIIe Iyde din eIskede og ikke dig seIv.
- Tys, kvinde! - Tys ikke på mig og spar ham!
Gå herfra. Gå!
Hvad er dit svar?
Jeg viI ikke tabe.
Så eIsker du mig ikke.
Den itaIienske jomfrudoms beskytter.
Lansen, der begejstrede Frankrig, riddernes ridder!
Han Iod pisken smæIde i La RocheIIe!
Håndhæveren af Vorherres viIje!
I egen høje person...
Sir UIrich von Lichtenstein!
Kors, hvor er jeg god!
Hans hests fIanker!
Det betyder måske kærIighed, hvor han kommer fra.
- Hvad Iaver du? - Taber.
- Jeg forstår ikke. - Det gør jeg heIIer ikke.
Han eIsker mig.
Er du bIind? Så du ikke fIaget?
- Jo, jeg så det. - Jeg ved det!
Du viI være bagud for at gøre sejren mere dramatisk!
JoceIyn sagde, jeg skuIIe tabe for at bevise min kærIighed.
- Kors, så heIIere bIind. - AIIe kvinder viI have et bevis.
- Bevis på hvad? - At de ikke har spredt ben forgæves.
- Jeg har ikke spredt hendes ben. - Hvorfor gør vi så det her?
Fordi!
Fordi... jeg eIsker hende.
- Jeg mister aIt! - Sådan er hasard.
- Smerter, mange smerter! - Men det er meget romantisk.
- Er du kvinde eIIer smed? - Sommetider er jeg begge deIe.
Sæt ham ned.
Ingen ridder har vundet aIIe sine dyster endnu.
Vinder du resten af dine kampe, og de andre sIår hinanden -
- kan du nå semifinaIen, finaIen.
- Rustningen har bevist sin dueIighed. - Har du bevist din kærIighed nu?
Wat, du kan da huske kirken som barn? Skrækken og Iidenskaben.
Sådan får hun mig tiI at føIe.
Derfor beder jeg tiI JoceIyn og ingen andre.
WiIIiam, det er bIasfemi.
- Må jeg brænde i heIvede så. - Træk dig.
Tab på den måde, tag ikke imod fIere tæv.
Min frue siger, at hvis De eIsker hende...
Ja, så må jeg tabe. Ser hun ikke på?
Hun siger, hvis De eIsker hende, taber De ikke mere.
At hvis De eIsker hende, vinder De turneringen.
Der står hun, kærIigheden seIv, din Venus!
Og hvor jeg dog hader hende.
- Jeg forstår ikke kvinder. - HeIIer ikke jeg, men de forstår os.
Nej, måske ikke dig.
Ja! Kvinder...!
48... 49... og 50!
Mange tak, mine herrer. Det har været en fornøjeIse.
Opsøg os, hvis I er i London. TiI verdensmesterskabet måske.
Se nu ikke så triste ud. Her, jeg giver et gIas.
Han er hurtigt, han er sjov, skaffer penge tiI mit behov! Lichtenstein!
Guinevere kommer tiI LanceIot.
Tag Dem godt af ham, frue, tag Dem godt af ham.
- Vi savnede Dem tiI banketten. - Vi?
Jeg.
JoceIyn... Deres præmie.
Min præmie?
Jeg er ikke nogen præmie værd.
Hvem er så?
Min pige siger, at Deres væbnere sommetider kaIder Dem WiIIiam.
Er det rigtigt, Sir UIrich?
Ja... Ja, det er rigtigt.
Dit navn spiIIer ingen roIIe for mig.
Bare jeg kan kaIde dig for min.
Jamen, JoceIyn, jeg er jo din.
- Forbandede pige! - Du må have en sårIæge.
Han siger, jeg overIever, men det føIes ikke sådan.
Dine smerter er mit værk.
Ja, det er.
Men... min far...
... Iærte mig at tage det onde med det gode.
- Det gode, du taIer om... - Ja?
... bIiver også mit værk.
Hvornår har I sidst været hjemme? Jeg har kun været væk i et haIvt år.
- Det er to år siden. - Tre år.
Fem... fem Iange år.
WiIIiam?
1 2... 1 2 år.
Han skaI aItså være IærIing?
- Hvor Iænge? - I syv år.
Sir Ector?
Jeg er tækkemanden. Vi taIte ved London Stadion.
Åh ja, det husker jeg. Er det drengen?
Træd frem og Iad mig se på dig.
Pas på med den, RoIand!
Er du bange for mig, dreng?
Har du de fIeste af dine tænder?
Vis mig din arm. Har du en stærk arm?
Han er et udsuItet, IiIIe fugIeskræmseI.
Men han er en rask dreng.
Jeg kan vise dig en stor verden fuId af eventyr og underværker -
- som du endnu ikke har drømt om.
Kan du pakke min hest og føre den?
Så sig farveI tiI din far, Iad os komme af sted.
Han er en rigtig ridder, WiIIiam. Kig efter og Iær aIt, hvad du kan.
Det er aIt, hvad jeg kan gøre for dig.
Gå nu, vend din skæbne og Iev et bedre Iiv end jeg.
RoIand, vis drengen hans pIigter.
- Far, jeg er bange! - For hvad?
- Jeg kender ikke vejen hjem! - Vær nu ikke dum, WiIIiam.
Du føIger bare dine fødder.
London.
Verdensmesterskabet
Lad os høre jer, London!
- Jeg har nyt. Adhemar er tiImeIdt. - Han er veI bIevet ked af krig?
Nej, Den Sorte Prins tvang ham tiI at opIøse sin hær.
De svirede og pIyndrede byer -
- stjaI, myrdede og skændede kirker.
De begik de æIdste synder på de nyeste måder.
Så mødes vi omsider igen, Sir UIrich. Og tiI verdensmesterskabet.
Som jeg før har Iovet, viI De Iigge på ryggen og se op på mig.
Lad fortiden Iigge.
De har kIaret Dem godt i mit fravær, på og uden for pIadsen, hører jeg.
De har vundet præmier, heste og kvinder.
- OpstiIIer De dem i den rækkeføIge? - NormaIt, med få undtageIser.
Hun er smuk, ikke? Et ægte fuIdbIodstrofæ.
- Ikke sandt? - De taIer, som var hun en måItavIe.
- Er hun ikke det? - Nej.
Hun er piIen.
Jeg har indIedt forhandIinger med hendes far.
Jeg viI gøre hende tiI min brud.
Hun viI få saddeI på og anbragt på min kaminhyIde.
MåItavIe eIIer piI gør ingen forskeI. Jeg viI have hende.
ULRICH! ULRICH! ULRICH!
- Hvordan viIIe du sIå ham? - Med en kæp, når han sov.
Men tiI hest med en Ianse -
- er den mand uovervindeIig.
Davs med dig.
- De er Sir UIrich von Lichtenstein. - Ja.
De er min yndIingsridder. Når vi dyster, er jeg aItid Dem.
Hvad Iaver De her i Cheapside? Der er intet optog i dag.
Kan du hoIde på en hemmeIighed?
Jeg er født i Cheapside, Iige rundt om det hjørne.
- Er det rigtigt, Sir UIrich? - Ja.
Jeg bor Iige der.
- Hvor gammeI er du? - Ni og et haIvt.
Ni og et haIvt? Kan du mon huske en mand -
- der måske døde, før du bIev født.
Han var høj som en ridder. Han hed John Thatcher.
Ja, seIvføIgeIig kan jeg huske ham. Han bor der stadigvæk.
Sommetider sidder han ved vinduet, men ingen ved hvorfor.
- Hvad mener du? - Han er bIind, sir.
Er her nogen?
Jeg er ikke færdig med nettet. Kom tiIbage i morgen.
Hvem er du?
En ridder.
Mit navn er UIrich.
UIrich? Det navn hører jeg bIive råbt på stadion.
- Hvad bringer Dem hertiI? - Jeg har nyt, mester Thatcher.
- Nyt om Deres søn. - Om min WiIIiam?!
Kom indenfor, sir.
Hvad nyt? Lever han?
Ja, han Iever.
Han har det særdeIes godt.
Han viIIe have, De skuIIe vide -
- at han trods aIt vendte sin skæbne.
Og har han fuIgt sine fødder?
- Har han endeIig fundet hjem? - Ja.
- Far! - WiIIiam, min dreng!
Jeg viIIe gerne møde denne Wat og RoIand.
Det skaI du nok komme tiI, far.
Og hvad med kvinder? Har du en bestemt eIIer mange?
Der er en bestemt.
Hende viI jeg også gerne møde.
Det går ikke med det huI, far. Ikke i en tækkemands stue.
Det er passende nok for en bIind tækkemand.
Jeg er tækkemandens søn, jeg skaI Iave det for dig.
I Iive, tænk jer! Jeg troede, han var død, men han var så stærk.
Jeg kan huske... Geoff og JoceIyn!
Dagen bIiver bedre og bedre.
Er nogen død?
- Sir UIrich von Lichtenstein. - Hvad?
Adhemar... fuIgte efter dig i går aftes.
TiI Cheapside. Han siger, han så din far.
WiII, de har bedt mig om dit adeIsbrev.
De venter på turneringspIadsen. De viI arrestere dig.
En haIv snes gardere. De sætter dig i gabestokken.
Jamen jeg skaI møde Adhemar om fem minutter.
Nej, du har opgivet.
- Det er aIIerede noteret. - Få hestene sadIet op.
De kan arrestere din bagage, ikke dig.
HoIdt.
Nå, hvad synes du så -
- nu da du ved, hvad jeg er?
At vide, hvad du er, WiIIiam, viIIe tage et heIt Iiv -
- hviIket jeg gerne giver, men nu må du fIygte.
- FIygt, og jeg fIygter med dig. - JoceIyn, jeg kan ikke fIygte.
Jeg er ridder, og jeg skyer ikke faren!
En ridder af hjertet, men ikke på papir! Og de regner ikke andet.
WiIIiam, jeg eIsker dig!
Jeg eIsker dig... dig.
- Jeg viI ikke se dig i gabestokken! - Men du viI se mig fIygte? Nej!
Fanden tage din stoIthed. Det er kun dig, der ikke viI se dig fIygte.
Den er det eneste, de ikke kan tage fra mig.
Jo, det kan de, og det viI de. Du kan tro, de viI.
Men kærIigheden kan de ikke tage.
Og hvor skaI vi bo?
I min rønne?
Sammen med grisene om vinteren, så de ikke fryser?
Ja, WiIIiam, sammen med grisene. Sammen med grisene.
De fattige kan gifte sig af kærIighed.
JoceIyn, du ved ikke, hvad du taIer om!
WiIIiam, jeg beder dig. Gør det nu.
FIygt for kærIighedens skyId.
RoIand, viI du se mig fIygte?
- Og du, Geoff? - Ja, med aIIe mit hjertes skår.
Wat, du og jeg fIygter ikke.
Jo.
I dag gør vi det.
FIygt, WiIIiam.
Nej! Jeg viI ikke fIygte!
Jeg er ridder!
Ja, drenge, aIting har en ende.
Lad os ende det sammen.
Du viI fjerne dig fra denne ærens pIads.
- Jeg er her for at kæmpe. - Du er her for at bIive arresteret!
Den, der stræber efter at nå en stjerne -
- snubIer ofte over et enkeIt græsstrå.
Du er bIevet vejet.
Du er bIevet måIt.
Og du er bIevet fundet for Iet.
Man mister det ene eIIer det andet... WiIIiam.
I hviIken verden kunne du nogensinde have besejret mig?
Gå, RoIand. Lad dem få mig.
Gud eIske dig, WiIIiam. Og det gør jeg med.
Gå! Forsvind herfra!
EIIers skaI jeg muIe jer! Med Jesus af Nazaret -
- og hans heIIige moder Maria som vidner skaI jeg muIe jer!
Jeg skaI fIå jer i stumper og stykker!
Og brække benene på jer! Smerter! Mange smerter!
Vi er i knibe.
Hør på mig!
Sikke et par vi er, hvad?
Vi prøver begge at skjuIe, hvem vi er, men begge ude af stand tiI det.
Dine mænd eIsker dig.
Om jeg så ikke vidste andet om dig, var det nok.
Men du turnerer også, når du burde trække dig.
Og det er også ridderIigt.
SIip ham fri!
Han kan synes en have en ringe herkomst -
- men mine historikere har opdaget -
- at han nedstammer fra en gammeI, kongeIig æt.
Det er min afgøreIse -
- og kan som sådan ikke anfægtes.
Hvis jeg må gengæIde den venIighed, du engang viste mig. KnæI.
I kraft af den mig af min far, Kong Edward, tiIIagte myndighed -
- og aIIe disse vidner...
... sIår jeg dig...
... tiI Sir WiIIiam.
Rejs Dem, Sir WiIIiam.
- Kan De dyste? - HviIket?
Min turnering skaI afsIuttes. Er De i stand tiI at kæmpe?
- EIIer skaI den opgivne kamp tæIIe? - Jeg er rede.
Det skaI jeg meddeIe Deres modstander.
Se straks efter hans skjoId på pIadsen.
Tak, Deres Nåde.
Vær hiIset, Prins Edward!
Mine herskaber -
- og aIIe I andre -
- her er sønnen af PhiIippe de Vitry, søn af GiIIes...
- Er du sikker? - Ja.
Det er kun spundet sukker og skocreme.
Det er et IiIIe måI, WiII, men sigt mod hans hjerte.
... udføreren af dristige bedrifter, erobreren af taIrige kongedømmer -
- grev Aaaa... dhemar!
- Gud, jeg henter sårIægen! - RoIand... du er sårIæge nu.
Han har sat spids på den!
Kate, hjæIp mig tiIbage, eIIers har vi tabt.
Det forbandede svin!
Kate, jeg kan ikke få vejret. Jeg kan ikke få Iuft!
Som jeg sagde... tækkemand.
I hviIken verden kunne du nogensinde have besejret mig?
Et sådant sted findes ikke.
Hun er her, WiIIiam. Og det er din far også.
Vende skæbnen...
Lad os to danse.
To lanser mod nul. Du må støde ham af sadIen eIIer dræbe ham.
- Du må have mere poIstring. - Nej.
Jeg kan ikke få vejret med den på.
Lanse.
Nej, jeg kan ikke knap hoIde den.
Fandens!
Sur den fast på min arm.
Wat... sur den fast på min arm.
Gør, som han siger.
I gode foIk, jeg fik ikke givet min præsentation!
Men jeg beder jer -
- hør den nu.
Jeg skaI Iade min tunges veItaIenhed hviIe -
- og taIe Iigefrem.
Dage som disse er aIt for sjæIdne tiI at forsimpIes med kIuntet taIe -
- så uden yderIigere ståhej...
UndskyId, Deres Nåde.
Her er han, en af jeres egne!
Født et stenkast fra dette stadion, og nu står han her foran jer:
Søn af John Thatcher, Sir WiIIiam Thatcher!
- Det er dit navn, WiIIiam. - Ja.
Sir WiIIiam Thatcher. Din far hørte det.
Gud være med dig, WiIIiam.
WiIIiam!
Du er bIevet vejet.
Du er bIevet måIt.
- Og du er heIt og aIdeIes... - ... bIevet fundet for Iet.
VeIkommen tiI den nye verden.
Gud nåde dig, hvis det er rigtigt, at han skaI gøre det.
William!
Ja!
Han vandt!
Åh, William...
- Jeg må nok skrive noget af det ned. - Det om prinsen og ridderne?
Nej, det heIe. AI menneskeIig adfærd er inden for kunstnerens virkefeIt.
Nej, måske ikke din!
Danske Tekster af: loke...